SLEPKAVA, SAPŪSTI ELLĒ!
Teorija, šķiet, ir tāda: Bens Rifkins tevi apcēla.
Tev bija nazis...
Pag, viņš tevi apcēla?
IEPRIEKŠ SERIĀLĀ DEFENDING JACOB
Daktere Vogele tiek uzskatīta par autoritāti ģenētiski mantotajā uzvedībā.
Vai šaubāties par Džeikoba nevainību?
Es gribu izpētīt Leonardu Pacu. Gribu redzēt viņa dosjē.
Tātad viņš apzinājās savu augošo slavu.
Ei, draudziņ! Ar ko tu spēlē?
Ai, ar kādu čali.
Tāpēc nedrīksti būt sociālajos tīklos.
- Tas viss kaut kur glabājas. - Es zinu.
- Tad tu to nedarīsi? - Jā.
Mums visiem ir jābūt pilnīgi atklātiem. Vairs nekādu noslēpumu!
Tavs vectēvs... ir cietumā.
Ko viņš izdarīja?
Nogalināja kādu meiteni.
PĒC VILJAMA LENDEJA ROMĀNA MOTĪVIEM
- Es to vienkārši gribēju. Tas arī viss. - Bet kāpēc tu to gribēji?
Tāpat vien. Tas bija foršs nazis.
Prokurors teiks, ka tu to nopirki tāpēc, ka Bens tevi apcēla.
Viņi to izmantos kā motīvu.
Bet tā nebija.
Tavs draugs Dereks domā citādi.
Kāpēc, tavuprāt, Dereks sasaistīja tavu nazi ar to, kas notika ar Benu?
Es nezinu.
Varbūt slepkava ir viņš un grib uzgrūst vainu man.
- Eu! Paga, paga! - Ko?
- Vienkārši saku. - Šī nav nekāda spēle.
Ja tu domā, ka Dereks ar to ir saistīts, mums jāzina, kāpēc tu tā domā.
Tu tiešām domā, ka Dereks ar to ir saistīts?
Nedomāju.
Jūs jautājāt, kāpēc viņš mani vaino. Es nezinu, kāpēc.
Vai esi viņam teicis, ka gribi nodarīt Benam pāri?
- Diez vai. - Tas nav "nē".
Varbūt, bet tas nebija domāts nopietni.
Arī Derekam viņš nepatika. Daudziem viņš nepatika.
Kur nazis ir tagad?
Endij, pie tevis?
Tas bija bīstams ierocis. Es to izmetu.
Tā būtu rīkojies ikviens vecāks.
Tātad naža vairs nav?
Džeikobs tad vēl nebija aizdomās turamais.
Endij, es tev neko nepārmetu, tikai cenšos saprast, kas notika.
Pareizi. Jā. Piedod! Tā vairs nav.
Vai biji to aiznesis uz skolu dienā, kad tika nogalināts Bens?
Nē.
Vai tas tev bija līdzi torīt parkā?
Vai uz skolu tu devies pa ierasto maršrutu?
KOLDSPRINGAS PARKS
Jā.
Tātad vieta, kur tika nogalināts Bens,
sagadīšanās pēc bija tavā ierastajā ceļā?
Tā sanāk.
Tā es par to nebiju domājis.
Pirms pamanīji Bena līķi, vai tu redzēji vai dzirdēji ko neparastu?
Esi drošs?
Es vienkārši gāju un tad...
ieraudzīju viņu
guļam nogāzes apakšā,
lapās.
Sausās lapās vai slapjās?
Slapjās.
Tātad tu pamanīji viņu guļam zemē. Ko tu darīji?
- Es viņu uzrunāju... - Ben?
"Ben? Ben? Tev viss kārtībā?"
Tu viņu atpazini uzreiz?
Jā.
Policijas ziņojumā tu teici, ka viņš gulēja ar seju uz leju,
ar galvu uz ielejas pusi.
Varbūt es kļūdos, bet vai no tā leņķa nebija redzami tikai viņa apavi?
Nē. Es redzēju vairāk.
Kas notika tālāk?
Viņš nekustējās, tāpēc es kāpu lejā,
lai paskatītos, vai viņš nav ievainots.
Vai tu sauci pēc palīdzības?
Nē.
Vai tev ienāca prātā piezvanīt uz 911?
Jā, bet es...
Sākumā es nesapratu, kas noticis.
Nodomāju, ka varbūt noticis nelaimes gadījums.
Varbūt viņš uz kaut kā uzkritis.
Uz kā uzkritis?
Uz... Nezinu. Vienkārši saku...
Vai tādā gadījumā nebūtu jāzvana uz 911?
Nē. Tas... Tas ir...
Jūs visu sagrozāt.
Kāpēc tu nezvanīji man?
Endij, ja neiebilsti...
Nodomāju, ka man būs nepatikšanas.
- Nepatikšanas? - Endij, lūdzu!
Kas notika tālāk, Džeikob?
Es nokāpu lejā no kalna un notupos viņam blakus.
Nometies ceļos.
- Man tā šķiet. Jā. - Slapjās lapās?
- Varbūt es stāvēju. - Paliki stāvam?
Es tiešām neatceros.
Mazliet vēlāk Dereks tevi redzēja skolā.
Viņš teica, ka tavas drēbes bijušas pilnīgi tīras.
Tad laikam es stāvēju.
Kas tālāk?
Tad es pagriezu viņu otrādi, lai apskatītu.
Kā tu viņu pagriezi? Ar kāju? Ar rokām?
- Ar roku. - Lai gan tu stāvēji?
Es noliecos. Atceros, ka noliecos, lai pagrieztu viņu otrādi.
Vai tā tava pirksta nospiedums nonāca uz Bena sporta krekla zīmītes?
Varbūt. Laikam.
Tātad tu viņu pagriezi, turot aiz apkakles.
Jā, tieši tā. Un...
tad es ieraudzīju asinis un kritu panikā.
Jo, ieraugot seju, kļuva skaidrs, ka Benam ir uzbrukts.
- Jā. - Vai tur bija daudz asiņu?
Jā.
Tomēr tavs telefons palika kabatā.
Es nobijos un nospriedu: kāds viņu tāpat drīz atradīs.
Tu teici, ka biji panikā.
Jā, biju.
Dereks vēlāk tevi redzēja skolā.
Viņš teica, ka tu torīt esot bijis labā omā.
Negribēju, lai viņš uzzina.
Kāpēc ne? Viņš ir tavs draugs. Kāpēc tev likās, ka nevari pateikt...
Nezinu. Vienkārši negribēju.
- Ei! - Ko?
Skaidrs, ka viņa man netic.
Džeikob, es tev ko pateikšu. Nav svarīgi, vai es tev ticu.
Esmu tava advokāte, nevis mamma vai tētis.
Tā tas tiešām bija.
Neviens nesaka, ka nebija.
Jā. Vai tas nav skaidrs pēc tā, kā izvaicājat?
Kā es izvaicāju?
- Dzenat lamatās. - Kurš jautājums bija lamatas?
- Jūs saprotat, ko domāju. - Nesaprotu gan.
Kādās lamatās es tevi dzenu?
Džoana, lūdzu! Mēs sapratām.
Džeikob, man žēl, ka es tevi satraucu, bet vari man ticēt:
tas, ko mēs darām šeit, ir nieks, salīdzinot ar Lodžūdisa kunga jautājumiem,
ja liecināsi tiesā.
Tavā stāstā ir caurumi.
Es nezinu, kāpēc. Varbūt tu pats to nezini.
Mūsu atmiņas bieži vien ir mazāk uzticamas, nekā mēs domājam,
it īpaši stresa brīžos.
Bet, ja es būtu zvērinātā, man būtu daudz jautājumu.
Tā ir patiesība.
Ne visi sīkumi. Jūs man sajaucāt galvu.
Labi. Labi.
Nav labi. Viņa tikko pateica, ka zvērinātie man neticēs...
Tāpēc mēs tev neliksim liecināt.
Tas ir prātīgi.
Kā es izstāstīšu savu stāstu?
Tas ir mans uzdevums, ne tavējais.
- Tad kāda ir viņa aizstāvība? - Viņam to nevajag.
Ko?
Pierādīšanas pienākums ir prasītājiem.
Tieši tā. Mēs uzbruksim viņu lietai,
līdz tur nekas vairs nepaliks pāri.
Tāda būs mūsu aizstāvība.
Labi, tiksimies atkal nākamnedēļ, jaunais cilvēk.
Vai pagaidīsiet mašīnā?
Es ātri aprunāšos ar Džoanu, ja?
Tā ir kļūda.
Tu taču nedomā, ka viņš varētu liecināt.
Protams, ne, bet mēs nevaram tikai izvairīties.
Zvērinātie grib stāstu, un mums tas viņiem jādod. Labāks stāsts.
Es piekrītu, bet šobrīd visi pierādījumi norāda uz vienu.
Piedod, es to saku kā advokāte advokātam.
Nazis, ko atrada parkā...
Tu redzēji ekspertu ziņojumu. Tas nav īstais.
Viņš to neizdarīja, Džoana.
Zinu, viņa stāsts ir nepārliecinošs, bet viņš ir bērns.
Viņi apjūk. Sarunā muļķības.
Es zinu.
Viņš ir nevainīgs.
Apsolu, ka mēs viņam palīdzēsim,
bet, kad tu saki, ka zvērinātajiem ir jādod labāks stāsts...
Šis stāsts ir Leonards Pacs.
Nav nekā, kas viņu saistītu ar šo lietu.
Jo neviens nemeklē. Neviens tam nav veltījis laiku.
Es zinu, ka tur kaut kas ir, un neapstāšos, kamēr neatradīšu.
Tikai dari to uzmanīgi, labi?
Labi.
Ā! Aizmirsu pateikt, ka saņēmu balss ziņu no žurnāla Globe reportieres.
Man šķiet, ka viņi ir pilsētā un gatavo rakstu.
Ja jūs ar Loriju uzrunās, nevajag...
Jā, jā. Saprotams.
Šobrīd jebkāda publicitāte ir slikta.
Paldies, Džoana.
Heizenas kundze lika iet uz viņas kabinetu.
Man teica...
Ienāc, Derek! Sēdies blakus mammai!
VAJADZĒJA NOGALINĀT SEVI, NEVIS BENU!
ARĪ JUMS JĀIET CIETUMĀ! CIEŅĀ, ĪSTI VECĀKI
AGNESEI MĀRTINAI
Mamm, Tuvie Austrumi ir Āfrika vai Āzija?
Man šķiet - gan, gan.
Nesaprotu, kāpēc katru vakaru tā jādara.
Jāēd?
Nē, jāsēž pie tāda vakariņu galda.
Agrāk mēs tā nedarījām. Ne šādi.
Nu, tagad darām.
It kā censtos izlikties, ka esam normāli.
Vai tas ir tik slikti?
Ja tā ir izlikšanās.
Džeikob, ko tu gribi, lai mēs darām?
Mēs šādā situācijā neesam bijuši.
Kas vecākiem jādara? Pasaki, un es to izdarīšu.
Gribi iet uz Lee's burgernīcu, kur uz mums blenzīs visa pilsēta?
Labi. Varam to darīt.
- Mīļā! - Nē! Nopietni.
Varbūt mēs darām nepareizi -
izturamies kā cietumnieki pašu mājā,
slapstāmies pustumsā, lai paveiktu ikdienas darbus.
Pasaki, kas jādara, jo es tiešām vairs nezinu. Ja?
Jā. Piedod!
Man nevajadzēja neko teikt.
Viss kārtībā.
Rīt varam pasūtīt picu.
Vai dzirdējāt par to hipsteri, kurš ar picu apdedzināja muti?
Tobrīd vēl nebija stilīgi ēst padzisušu.
Šodien pienāca telegramma no štāba.
No štāba? Kas tur ir?
Nu, tā ir liela ēka, kur pulcējas ģenerāļi, bet tas šobrīd nav svarīgi.
Tevi vairs nevaino par to, kas notika tajā uzlidojumā.
- Vai tā nav laba ziņa? - Neticami, ka nebiji to redzējis!
Mums jāievieš tradīcija - tādi kino vakari.
Esmu ar mieru.
Manas kļūdas dēļ no uzlidojuma neatgriezās seši vīri.
Septiņi. Šorīt nomira leitnants Zips.
Dakteris Sandlers teica, ka tevi izrakstīs pēc nedēļas. Vai nav brīnišķīgi?
Kaut es to varētu teikt par Džordžu Zipu!
Esi pacietīgs, Ted! Neviens negaida, ka tu tam tiksi pāri uzreiz.
Klau, Straiker, kā būtu ar pārtraukumu? Es sāku nogurt.
Nu labi. Piecas minūtes.
Paldies.
Es mums atradu brīnišķīgu dzīvokli.
Tur ir ķieģeļu kamīns un maza, jauka guļamistaba
ar spoguļiem pie griestiem, un...
Trauksme! Trauksme! Es krītu!
Kapteini Dželin!
Viņš domā, ka joprojām ir kara pilots.
Es atradu tuneli, Džonson!
MERIDENAS VĒSTNESIS
ARHĪVA RAKSTI PAR: VILJAMU DŽEIMSU BĀRBERU
VILJAMS BĀRBERS VAINĪGS SLEPKAVĪBĀ
VIETĒJAIS IEDZĪVOTĀJS NOGALINA STUDENTI
Pievērsiet uzmanību šiem dokumentiem - lietiskajiem pierādījumiem Nr. 12.
Pagājušā gada 30. maijā
Meridenas Vēstnesis savā tīmekļa vietnē saņēma e-pastu
ar lūgumu atsūtīt visus rakstus par Viljamu Džeimsu Bārberu,
kas publicēti no 1986. gada decembra līdz 1988. gada janvārim.
Kopijas tika nosūtītas Agnesei Mārtinai.
- Vai atpazīstat šo adresi? - Tās ir mūsu mājas.
Un kas ir Agnese Mārtina?
Gleznotāja abstrakcioniste. Lorija studēja mākslas vēsturi.
Tātad pseidonīms.
Vai zinājāt, ka viņa to ir izdarījusi?
Tobrīd ne. Nē.
Kāpēc, jūsuprāt, viņa to izdarīja?
Droši vien nevarēja neko atrast internetā. Tā nebija skaļa ziņa.
Kas nebija skaļa ziņa?
Slepkavība.
Vai varētu konkrētāk?
Slepkavība, ko izdarīja mans tēvs.
Un izvarošana. Viņš savu 19 gadus veco upuri arī izvaroja. Taisnība?
Jā.
Vai tiesa, ka jūsu sieva pirms Džeikoba aresta
- par jūsu tēvu neko nezināja? - Jā.
Viņa pat nezināja par viņa eksistenci.
Tas droši vien bija šoks.
Viņa to uzņēma mierīgi. Mums bija svarīgākas lietas, par ko raizēties.
Tomēr. Uzzināt, ka vīra tēvs ir...
Kāda bija viņa iesauka? Šajos avīžrakstos tā ir minēta.
Baisais Billijs.
Jā. Baisais Billijs Bārbers.
Sveiks, Billij!
Kā tev iet, Endij?
Kas vainas, puika? Tev no manis bail?
- Billij, beidz! - Paskaties uz mani!
- Tu viņu biedē. - Aizveries!
Es teicu - paskaties uz mani!
Vai tev no manis bail? Ko?
Viņš kautrējas, skaidrs?
- Paskaties uz mani! - Billij, beidz!
- Tev no manis bail, Endij? - Beidz!
- Paskaties uz savu veco! - Viss! Mēs ejam prom.
- Izbeidz! Billij, izbeidz! - Skaties uz mani!
Endij?
Jā?
Vai tu pieļauj domu, kaut niecīgu...
ka viņš varētu būt vainīgs?
Protams, ne.
- Makgretas kundze? - Kurš prasa?
Es pārstāvu Džeikobu Bārberu. Vēlos parunāt ar jūsu dēlu Metjū.
Kādu Džeikobu?
Slepkavība Koldspringas parkā.
Ā, skaidrs. Tas puika. Esat viņa advokāts?
Tēvs.
Ej nu!
Vai Metjū ir mājās?
Jā, viņš ir mājās. Kāds tam sakars ar viņu?
Ne ar viņu. Ar Leonardu Pacu.
Nu labi.
Tā ir Amēlija. Neglaudiet viņu! Neganta.
Met!
Viņš ir ar draudzeni. Dievs vien zina, ko šie tur dara.
Sasodītie sīči!
Man jums nav jāstāsta. Ar ko gan es runāju!
Met!
Kā jūs tikāt pie mūsu vārdiem?
Man likās, seksuālo noziegumu upuri ir konfidenciāli.
Es agrāk strādāju apgabala prokuratūrā.
Ievācu informāciju par Leonardu Pacu. Tas arī viss.
Jūs taču zināt, ko viņš izdarīja ar Metu?
- Apgrābstīja bibliotēkā. - Sagrāba aiz olām.
- Met! - Kas ir?
Es tevi saucu, sasodīts!
Te ir cilvēks, kurš grib ar tevi runāt!
- Vai tu esi Metjū Makgrets? - Mets. Kas tu tāds?
Ai, velns! Pag! Redzēju tevi pa televizoru.
Viņa dēlu vaino tajā slepkavībā Ārčerā.
Es gribu iegūt informāciju par Leonardu Pacu.
Varbūt varam aprunāties privāti?
Kurš teica, ka gribu ar tevi runāt?
- Ei, Metjū! - Aizveries, mamm!
Es par to neko nezinu, skaidrs?
Nezinu, ko esi dzirdējis, bet tā nav taisnība.
Skaidrs.
Tātad tu domā, ka to zēnu parkā nogalināja Pacs?
Es nezinu. Ko domā tu?
Es tikko pateicu, ka negribu ar tevi runāt.
Teikšu atklāti, Met.
Man pie kājas, ko tu gribi.
Es izlasīju liecību, ko sniedzi policijai. Nenoticēju.
Tā kā izmeklēšana neturpinājās, pieņemu, ka arī viņi nenoticēja.
Teici, ka Pacs pie tevis pienācis bibliotēkā, kādu stundu ar tevi pļāpājis,
sekojis uz tualeti, iegrābies tev kājstarpē
un tad aizgājis. Vai taisnība?
Jā, un?
Man būtu jātic, ka seksuālais noziedznieks probācijas laikā
riskēs ar 10 gadiem cietumā, aiztiekot bērnu,
kurš viņu viens divi atskaldītu?
Beidz! Tas nav loģiski.
Godīgi sakot, vēl grūtāk noticēt ir tikai tam, ka tu biji bibliotēkā.
Kāda ir tava saistība ar Pacu? Esi viņa dīleris? Mīļākais?
Ej galīgi!
Vai Pacs ir ko teicis par savu atrašanos torīt parkā?
Neskaties uz viņu! Skaties uz mani!
Ja tu kaut ko zini par lietu pret manu dēlu,
tev tas man ir jāpasaka. Tagad.
Mamm, lai viņš iet prom!
- Uz spēles ir mana dēla dzīve. - Jums jāiet prom.
- Es neko nezinu. - Uz spēles ir viņa dzīve. Dzirdi?
- Ej uz istabu! - Viņa brīvība.
- Es neko nezinu. - Jebkādu informāciju!
- Vācies prom! - Apklustiet!
Vācieties no manas mājas!
Tev jārīkojas pareizi.
Vācieties! Ko jūs no sevis iedomājaties?
Rīkojies pareizi, Met! Tavai mātei ir mans telefona numurs.
PJĒRS BONĀRS SĒNA PIE VERNONAS
BĒRNU MĀJAS PAVASARA SVINĪBAS! ŠOVAKAR 19.00
Piedod! Mazliet ievilkās.
Bija prieks tevi satikt, Džeikob. Tiksimies atkal nākamo otrdien!
Labi.
Viņš darbojās labi. Tiešām koncentrējās un...
Vai viss kārtībā?
- Jā. Es... Jā. Piedodiet! - Viss kārtībā.
Neuztraucieties!
- Mums jāsteidzas pie privātskolotājas. - Jā, labi. Protams.
- Sargiet sevi, ja? - Jā.
Mīļā?
Jā. Nošauj viņu! Tur viņš ir.
Nošauj viņu!
Ko es tev teicu par...
Atvainojiet!
Tā ir Sāra no skolas.
Pareizi. Jā, sveika!
Esam tikušies. Kad todien bijāt Ārčerā.
- Protams, protams. Kā tev klājas? - Paldies, labi.
Prieks tevi redzēt.
Gribēju zināt... vai viss kārtībā.
Kur mamma?
Īsti nezinu. Teica, ka tikšoties ar kādu no darba.
Skaidrs. Nu...
izklaidējieties!
Nuja. Piedodiet!
Tā. Tas džeks. Pa kreisi.
Nē, nē, nē. Jā.
- Laipni lūdzam! - Paldies.
Un vienu man.
Labvakar! Nāciet!
12. IKGADĒJĀS PAVASARA SVINĪBAS
ENDIJS
Sveiks!
Jā, es zinu.
Kara uzaicināja mani vakariņās.
Jā, man arī tā likās.
Nezinu.
Varbūt astoņos, pusdeviņos.
Labi. Tev tāpat.
Salāti un frī.
Jūs nepateicāt, vai sajaukt ar mērci vai ne,
tāpēc pasniedzu atsevišķi.
- Paldies. - Lai labi garšo!
Atvainojiet!
Piedodiet! Atvainojiet!
Vai varu paņemt cukuru?
Protams.
Vai tie salāti ir labi?
Patiesībā jā. Labāki, nekā es domāju.
Varbūt man arī jāpagaršo.
Jocīgi. Simtiem reižu biju braukusi garām, bet nekad nebiju iegriezusies.
Visas šīs vietas ir līdzīgas.
Man tas patīk.
Paldies.
MANHATANAS PLUDMALE
- Lasāt Manhatanas pludmali? - Nupat sāku.
Izlasīju to pagājušogad grāmatu klubā. Brīnišķīga.
Viņas iepriekšējā grāmata man nepatika, tāpēc biju skeptiska, bet šī ir citāda.
Mani sauc Lorija, starp citu.
- Dženīna. Ļoti patīkami. - Man arī.
Man, lūdzu, tos pašus salātus, ko pasūtīja viņa. Mērci atsevišķi.
Tūlīt. Frī kartupeļus arī?
Labāk ne. Tā ir mana vājība.
Varat ņemt manējos. Es gribēju tikai dažus.
- Tiešām? - Tiešām.
Atvainojiet!
Varbūt vēlaties...
Protams.
Viņa negribēja palikt uz vakariņām?
Mamma viņai lika iet mājās.
Viņa šķita jauka.
M-hm. Lai gan mazliet dīvaina.
Dīvaina?
Jā. Tāda mākslinieciska.
Bērni viņu dažreiz par to ķircina.
Jauki, ka viņa tevi apciemoja.
Jā. Mēs sarakstījāmies, un viņa pajautāja, kā es pavadu laiku.
Es teicu, ka man nav daudz, ko darīt, un viņa teica, ka atnāks paciemoties.
Bet man šķiet, ka viņai vienkārši ir manis žēl.
Varbūt tu viņai patīc.
Man šķiet, ka viņa jūtas vainīga vai...
Kāpēc vainīga?
Dereks viņai par mani teicis sliktas lietas,
un viņa par to jūtoties nelāgi.
Ka ticējusi viņam. Nav svarīgi.
Bet tagad vairs netic?
Laikam ne, ja jau bija atnākusi.
Viņš jau sen ir viņā ieķēries.
Kurš? Dereks?
Jā. Viņš ir apsēsts ar viņu.
Man šķiet, viņa domā, ka to izdarīja viņš.
Pagaidi! Pagaidi! Ko tu teici?
Viņa domā, ka to varētu būt izdarījis viņš. Bet viņa to neteica.
Viņa teica, ka skolā bijuši policisti, kas viņu iztaujājuši.
- Izsaukta arī viņa mamma. - Tas nenozīmē, ka tur aizdomās.
Es zinu, bet viņa tā domā.
Nezinu. Varbūt viņa tikai grib mani uzmundrināt.
Es? Nē. Es galīgi neprotu zīmēt.
Man vienkārši patika.
Trešajā kursā pusi gada pavadīju Orsē muzejā.
Ūdensrozes.
Es zinu, ka ir banāli būt sajūsmā par impresionismu,
bet tajā ir šī... neslēptā emocionalitāte,
kas ir tik...
Es nezinu. Drosmīga varbūt nav īstais vārds, bet...
- Vai saprotat, ko domāju? - Šķiet, ka jā.
Piedodiet, es aizrunājos.
Viss kārtībā.
Nesen redzēju Bonāra gleznas reprodukciju...
Lorij?
Es atvainojos. Es...
Manai ģimenei šobrīd klājas smagi.
Ir noticis kaut kas briesmīgs, un...
draugi, ar kuriem es parasti runāju, nav...
Viņi no mums ir novērsušies.
Vīrs saka, lai nepārdzīvoju. Bet viņam nekad nav bijuši draugi.
Īsti draugi ne.
Vai tas ir savādi? Līdz šim par to nebiju aizdomājusies.
Viņam bija kaut kādi draugi, paziņas,
bet neviena patiesi tuva, tikai es.
Varbūt man patika, ka esmu vienīgā.
Lai gan pat ar mani viņš...
Piedodiet! Jūs...
Jūs gribējāt mierīgi pavakariņot un lasīt grāmatu.
Nu ko jūs!
Es saprotu. Viss kārtībā.
Droši vien esat dzirdējusi par zēnu, kurš tika nogalināts Ņūtonā.
Mans dēls... Viņš...
Es zinu.
Piedodiet!
Es centos izdomāt, kā to pateikt, lai nebūtu neveikli.
Man vajadzēja pateikt agrāk.
Jūs zinājāt.
Godīgi sakot, es cerēju parunāt ar jums par šo lietu.
Ja esat ar mieru.
Esmu rakstniece.
Es gatavoju rakstu žurnālam Globe Sunday.
- Nē. - Lorij, es negribēju...
Man jāiet.
Vai ir kaut kas no teiktā, ko jūs negribētu publicēt?
Ko? Es ne...
Vai jūs mani izsekojāt?
Lūdzu, ļaujiet man paskaidrot!
Sveika! Kā pagāja vakariņas?
Labi.
Šodien, iespējams, pavirzījos uz priekšu Paca lietā.
Jā. Runāju ar to puiku, kas ar viņu saistīts. Man šķiet, viņš ko slēpj.
Tev viss kārtībā?
Vienkārši esmu nogurusi.
Labi. Es tikai iznesīšu atkritumus un tad iešu augšā.
Labi.
IZVEIDOT KONTU
LIETOTĀJVĀRDS - DŽEJS KOBSS
PIEVIENOT ATTĒLU
Ei!
Mēs ar mammu liksimies uz auss. Tev arī vajadzētu.
Labi. Arlabunakti!
Ko tu skaties?
Skeitborda kritienus.
Izsmalcināts humors. Labi. Nepaliec augšā pārāk ilgi!
Labi.
Tāda kā normāluma sajūta.
Nu, nav jau tā, ka pie viņa nebūtu nākušas meitenes, bet... tu saproti.
Tātad vakariņas bija jaukas?
Labi. Man tiešām prieks. Tu to esi pelnījusi.
SĀRA GROLA - SEKOT
PIEPRASĪJUMS NOSŪTĪTS
DŽEJS KOBSS LŪDZ ATĻAUJU JUMS SEKOT
DOD PIECI!
TAS ESI TU? MAN LIKĀS, TU NEDRĪKSTI.
GRIBU REDZĒT TAVAS DZIESMAS.
SEKO
Sveiki, draugi! Šī ir mana jaunā dziesma. Ceru, ka jums patiks.
Turi manu roku
Rīt atkal sazināšos ar Dafiju.
Sāra teica Džeikobam, ka policisti skolā iztaujājuši Dereku.
Par ko?
Es nezinu. Sāra domā, ka viņš varētu būt aizdomās turamais.
Dereks?
Jā. Viss ir iespējams.
Kas ir?
Tā visi saka par Džeikobu.
Tāpēc mēs nevaram ļaut, ka viņa likteni izlemj policisti un tiesa.
Mums pašiem jāatrod atbildes.
Vai tas nav Džoanas uzdevums?
Džoana ir lieliska advokāte, bet advokātiem ir robežas.
Man nav. Vairs ne.
Tagad mans vienīgais uzdevums ir pasargāt mūsu dēlu.
Lai ko tas prasītu.
"Rausas jaunkundzes vecāku bēdas bija neremdināmas,
lai arī vainīgajam tika piespriests mūža ieslodzījums.
Tiesā bija arī Viljama Bārbera sieva Marianna
un pāra piecgadīgais dēls Endrū.
Visa tiesas procesa laikā apsūdzētais neizrādīja nekādu nožēlu.
"Ja skatiens spētu nogalināt..." vēlāk teica viens no zvērinātajiem."
Droši vien bija briesmīgi uzaugt ar tādu tēvu.
Es ar viņu nekontaktējos. Tikai vienreiz pēc tiesas. Viss.
Tomēr. Manam tēvam sāka izkrist mati pēc 20 gadu vecuma.
Pusaudža gados es prātoju, kad zaudēšu savējos.
Vai sakāt, ka augot nejutāt bailes...
ka dziļi jūsos varētu būt kaut kas no viņa?
Jūs noteikti par to iedomājāties dzīves svarīgākajos brīžos.
Kad jums piedzima bērns.
Kad vērojāt, kā jūsu puisēns aug.
Slepeni analizējot pat visnevainīgāko viņa uzvedību.
Meklējot pazīmes, kas liecinātu, ka viņa dzīslās varētu plūst jūsu tēva asinis.
Un nu viņu vaino varmācīgā noziegumā.
Un tieši noduršanā.
Piepildījušās jūsu lielākās bailes.
Nē, gluži otrādi.
Tik ilgi dzīvojot ar tādu nastu...
tu caur šo lēcu uz savu bērnu esi skatījies tūkstošiem reižu.
Tu esi izdarījis secinājumus.
Es zināju, ka Džeikobs nav slepkava, tāpat kā zināju to par sevi.
Kā teiksiet.
Jums bija 14 gadi, lai nonāktu pie šāda secinājuma.
Taču Lorijai...
Lorijai tas bija citādi, vai ne?
Tā, draudziņ! Tas nebūs pārāk ilgi, bet centies nekustēties, ja?
Vai tas nekas, ka esmu uztraucies? Vai tas būs redzams manās smadzenēs?
Tas nekas. Mēs nevaram lasīt tavas domas.
Vienkārši esi mierīgs, ja?
Tas prasīs apmēram pusstundu. Varbūt pagaidīsim manā kabinetā?
Mums vajadzētu parunāt par DNS testu.
Man jau ir paraugs no Džeikoba.
Endij, man vajadzēs paraugu arī no jums.
Jūs pārbaudāt slepkavas gēnu?
Tas nav tik vienkārši.
Un tā ir tikai frāze, kas noder skaļiem virsrakstiem.
Taču...
man šķiet, ka Džoana rīkojās gudri, liekot jums veikt analīzes.
Es nesaprotu.
Ja Džeikobu atzīs par vainīgu, un es saku "ja",
jūs varētu iesniegt ģenētiskos pierādījumus, lai panāktu mīkstināšanu.
Mīkstināšanu?
- Uz otrās pakāpes slepkavību. Ja? - Pareizi.
Par pirmās pakāpes slepkavību ir mūža ieslodzījums.
Par otrās pakāpes - pēc 20 gadiem var lūgt atbrīvošanu.
Viņam būtu tikai 35. Visa dzīve vēl priekšā.
- Tas, kas no tās būs palicis pāri. - Vēlreiz - "ja". Tikai "ja".
Tā. Mums laikam jāparunā par jūsu tēvu.
Kas ir ar viņu?
Saprotams, man vajadzēs paraugu arī no viņa.
Uz priekšu! Viņš ir Ziemeļu cietumā Somersā, Konektikutā.
Es zinu. Biju pie viņa aizbraukusi.
- Tiešām? - Jā. Bet ir kāda problēma.
- Kāda problēma? - Viņš nepiekrīt pārbaudei.
Ko jūs gribat teikt?
Viņš teica, ka tas jālūdz jums pašam.
Man?
- Viņš mani nepazīst. - Acīmredzot viņš grib to mainīt.
Tas nav nopietni!
Endij, man žēl, bet mums vajag, lai viņš sadarbojas...
Pasakiet viņam, lai iet ratā!
Es atvainojos.
Nedomāju, ka es to varu. Es nevaru.
Tu vari.
Viņš aizbrauks.
Tu to izdarīsi Džeikoba dēļ.
Tu pats teici. Lai ko tas prasītu.
Tulkojusi Aija Apse